Priekšnoteikums Civillikuma 1765.panta otrās daļās daļas piemērošanai

Latvijas Republikas Augstākās tiesas
Civillietu departamenta
2016. gada 25. augusta
SPRIEDUMS
Lieta Nr. C27195411
SKC–104/2016

Latvijas Republikas Augstākās tiesas Civillietu departaments šādā sastāvā: 
tiesnese referente Z.Pētersone
tiesnese I.Lauka 
tiesnesis N.Salenieks
rakstveida procesā izskatīja civillietu SIA „Lieldamme” prasībā pret Rīgas domes Īpašuma departamentu par zemes nomas tiesisko attiecību konstatēšanu, pienākuma uzlikšanu noslēgt zemes nomas līgumu, zemes nomas maksas un nodokļa maksājumu parāda un procentu piedziņu un Rīgas domes Īpašuma departamenta pretprasībā par piespiedu nomas attiecību nodibināšanu un zemes nomas maksas noteikšanu sakarā ar SIA „Lieldamme” un Rīgas domes Īpašuma departamenta kasācijas sūdzībām par Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2013.gada 5.jūnija spriedumu.

Aprakstošā daļa

[1] SIA „Lieldamme” 2011.gada 13.jūlijā cēlusi Rīgas pilsētas Centra rajona tiesā prasību, to vairākkārt papildinot un grozot, pret Rīgas domes Īpašuma departamentu, kuras galīgajā redakcijā lūgusi:
1) konstatēt, ka no 2011.gada 1.janvāra līdz 2011.gada 7.oktobrim par zemes gabala ar kadastra Nr. 0100 080 0025 daļas 23 954 m2 platībā prasītājai piederošo 56/1000 domājamo daļu lietošanu atbildētājas ēku un palīgceltņu uzturēšanai un apsaimniekošanai starp SIA „Lieldamme” kā iznomātāju un Rīgas pilsētas pašvaldību kā nomnieku pastāv zemes nomas tiesiskās attiecības;
2) uzlikt pienākumu Rīgas pilsētas pašvaldībai un Rīgas domes Īpašuma departamentam noslēgt ar SIA „Lieldamme” zemes nomas līgumu par laiku no 2011.gada 8.oktobra ar prasītājas piedāvātajiem nosacījumiem, tostarp līgums priekšmetu – SIA „Lieldamme” piederošo 56/1000 domājamo daļu jeb zemes daļas 23 954 m2 kopplatībā no zemes gabala ar kadastra Nr. 0100 080 0025, Rīgā, lietošana, un nomas maksu – 6 % gadā no zemes kadastrālās vērtības; papildus nomas maksai nomnieks kompensē iznomātājam nekustamā īpašuma nodokļa par zemi maksājumu;
3) piedzīt no atbildētāja SIA „Lieldamme” labā nomas maksas parādu 1 072,34 latus, nekustamā īpašuma nodokļa par zemi kompensācijas maksājumu parādu 163,08 latus un likumiskos nokavējuma procentus 44,33 latus.
Prasībā norādīti turpmāk minētie apstākļi.
[1.1] Rīgas pilsētas zemesgrāmatas nodalījumā Nr. 2973 nostiprinātas SIA „Lieldamme” īpašuma tiesības uz nekustamo īpašumu – zemes gabala 56/1000 domājamām daļām Rīgā, Slokas ielā, Dammes ielā, Kurzemes prospektā (kadastra Nr. 0100 080 0025), kura kopējā platība ir 262 417 m2.
Uz šī zemes gabala daļas 23 954 m2 platībā Slokas ielā 130, Dammes ielā 42 un Dammes ielā 44, Rīgā atrodas pirmsskolas izglītības iestāžu ēkas, par kuru īpašnieci zemesgrāmatā ierakstīta Rīgas pilsēta.
Tātad par zemi zem minētajām ēkām starp prasītāju kā iznomātāju un atbildētāju kā nomnieku pastāv zemes piespiedu nomas tiesiskās attiecības.
[1.2] Iepriekš noslēgtā zemes nomas līguma termiņš izbeidzies 2010.gada 31.decembrī. Puses ir izteikušas gribu noslēgt jaunu zemes nomas līgumu par laiku no 2011.gada 1.janvāra, pusēm nav strīda par līguma priekšmetu – zemes gabaliem, kā arī maksājumu termiņiem, taču puses nevar vienoties par nomas maksas apmēru.
Prasītāja vēlas nomas maksu 6 % gadā no iznomājamo zemes gabalu kadastrālās vērtības, un lai nomnieks papildus kompensē iznomātājai nekustamā īpašuma nodokļa par zemi maksājumus. Atbildētāja vēlas nomas maksu 5 % gadā no iznomājamo zemes gabalu kadastrālās vērtības, un papildus tai Rīgas domes Pašvaldības ieņēmumu pārvalde varētu piešķirt 70 % atvieglojumu nekustamā īpašuma nodoklim gadījumā, ja iznomātāja atbilstu kritērijiem, kas noteikti 2007.gada 11.septembra Rīgas domes saistošajos noteikumos Nr. 88.
[2] Atbildētājs Rīgas domes Īpašuma departaments 2011.gada 24.augustā iesniedzis rakstveida paskaidrojumus, atzīstot prasību tikai daļā par nomas tiesisko attiecību konstatēšanu. Paskaidrojumos norādīts, ka pušu nomas tiesiskajās attiecībās no 2011.gada 1.janvāra un arī turpmāk ir piemērojama nomas maksa 5 % apmērā no zemes kadastrālās vērtības gadā.
[3] Atbildētājs Rīgas domes Īpašuma departaments 2011.gada 29.septembrī cēlis pretprasību pret SIA „Lieldamme”, lūdzot:
1) noteikt pušu zemes nomas līgumā atbildētāja piedāvātos būtiskos noteikumus, tostarp zemes nomas maksu no 2011.gada un turpmākos gadus 5 % no zemes gabala iznomātās daļas attiecīgā gada kadastrālās vērtības uz katra gada 1.janvāri, ja normatīvie akti nenoteiks citādi;
2) uzlikt SIA „Lieldamme” pienākumu parakstīt zemes nomas līgumu ar Rīgas domes Īpašuma departamentu tā piedāvātajā redakcijā 20 dienu laikā no tiesas sprieduma spēkā stāšanās dienas;
3) piedzīt no SIA „Lieldamme” visus tiesāšanās izdevumus.
[4] Ar Rīgas pilsētas Centra rajona tiesas 2012.gada 16.aprīļa spriedumu SIA „Lieldamme” prasība noraidīta, bet Rīgas domes Īpašuma departamenta pretprasība apmierināta.
Tiesa noteica zemes nomas līgumā starp Rīgas domes Īpašuma departamentu kā nomnieku un SIA „Lieldamme” kā iznomātāju šādus būtiskos noteikumus:
1) nomas objekts – zemes gabala Rīgā, Slokas ielā, Dammes ielā un Kurzemes prospektā (kadastra Nr. 0100 080 0025) 56/1000 domājamās daļas no zemes gabala 23 954 m2 platībā;
2) zemes nomas maksa no 2011.gada un turpmākos gadus – 5 % no zemes gabala iznomātās daļas attiecīgā gada kadastrālās vērtības uz katra gada 1.janvāri, ja normatīvie akti nenoteiks citādi;
3) nomas maksa ir maksājama reizi ceturksnī, līdz katra ceturkšņa pēdējā mēneša 15.datumam;
4) zemes nomas līguma termiņš – uz nenoteiktu laiku;
5) nomas maksas apmērs ir pārskatāms, ja tiek grozīti normatīvie akti par zemes nomas maksas apmēra noteikšanu un tā palielināšanas ierobežojumiem;
6) nomniekam ir tiesības veikt tam līguma 1.3.punktā minēto ēku remontdarbus, renovāciju (bez jaunas apbūves tiesībām) vai to pārplānošanu bez iepriekšējās saskaņošanas ar iznomātāju.
Tiesa arī uzlika SIA „Lieldamme” pienākumu parakstīt zemes nomas līgumu ar Rīgas domes Īpašuma departamentu redakcijā, kas pievienota Rīgas domes Īpašuma departamenta pretprasības pieteikumam, divdesmit dienu laikā no tiesas sprieduma spēkā stāšanās dienas.
No SIA „Lieldamme” Rīgas domes Īpašuma departamenta labā piedzīta valsts nodeva 264,36 lati un ar lietas izskatīšanu saistītie izdevumi 3,30 lati.
[5] Izskatījusi lietu sakarā ar prasītājas apelācijas sūdzību, Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģija ar 2013.gada 5.jūnija spriedumu prasību un pretprasību apmierināja daļēji. Tiesa nosprieda:
1) atzīt, ka starp SIA „Lieldamme” un Rīgas domes Īpašuma departamentu no 2011.gada 1.janvāra pastāv nomas tiesiskās attiecības par zemes gabalu (kadastra Nr. 0100 080 0025) 23 954 m2 platībā bērnudārza ēkas Slokas ielā 130, Rīgā, bērnudārza ēkas un palīgceltņu Dammes ielā 42, Rīgā, bērnudārza ēkas un palīgceltnes Dammes ielā 44, Rīgā uzturēšanai un apsaimniekošanai;
2) noteikt no 2011.gada 1.janvāra zemes nomas maksu 6 % gadā no zemes kadastrālās vērtības, kas par 2011.gadu ir 1429,80 lati, par 2012.gadu – 1747,68 lati, bet par 2013.gada pirmo ceturksni – 416,46 lati;
3) noteikt Rīgas domes Īpašuma departamentam pienākumu papildus zemes nomas maksai kompensēt SIA „Lieldamme” nekustamā īpašuma nodokļa maksājumu par zemi;
4) piedzīt no Rīgas domes Īpašuma departamenta SIA „Lieldamme” labā parādu 4 583,26 latus, kuru veido nomas maksas parādu par laiku no 2011.gada 1.janvāra līdz 2013.gada 31.martam 3 593,90 lati, likumiskie procenti par laiku no 2011.gada 1.janvāra līdz 2013.gada 31.martam 196,89 lati un zemes nodokļa maksājumu parāds par 2011., 2012. un 2013.gada pirmo ceturksni 558,73 lati;
5) piedzīt no Rīgas domes Īpašuma departamenta SIA „Lieldamme” labā tiesas izdevumus 233,74 latus un valsts labā ar lietas izskatīšanu saistītos izdevumus 4,36 latus;
6) noteikt SIA „Lieldamme” tiesības līdz sprieduma izpildei saņemt no Rīgas domes Īpašuma departamenta likumiskos 6 % no parāda pamatsummas – 3 593,90 latiem.
Spriedums pamatots ar turpmāk norādītajiem motīviem.
[5.1] Pusēm nav strīda par nomas priekšmetu, jo pušu nomas tiesiskajām attiecībām ir piespiedu raksturs, turklāt jau 2010.gada 27.aprīlī starp pusēm bijis noslēgts līgums par zemes nomu prasības un pretprasības pieteikumā norādītajā platībā, kura termiņš izbeidzies 2010.gada 31.decembrī. Līgums nav pagarināts un nav noslēgts arī jauns līgums, jo puses nevar vienoties par nomas maksas apmēru – prasītāja vēlas saņemt 6 %, bet atbildētāja piekrīt maksāt 5 % gadā no zemes kadastrālās vērtības. Pusēm ir arī strīds par nekustamā īpašuma nodokļa maksājumu kompensāciju.
[5.2] Lietā nav strīda, ka laikā, kad tika īstenota zemes reforma, pašvaldība bija ieguvusi īpašuma tiesības uz ēku, savukārt īpašuma tiesības uz zemi varēja tikt iegūtas tikai uz likuma „Par zemes reformu Latvijas Republikas pilsētās” pamata. Pušu piespiedu nomas attiecības regulē gan minētā likuma, gan arī Civillikuma normas.
[5.3] Saskaņā ar likuma „Par zemes reformu Latvijas Republikas pilsētās” 12.panta pirmo daļas piezīmi zemes nomas maksu nosaka, pusēm rakstveidā vienojoties. Ja puses nevar vienoties, zemes nomas maksa nosakāma 6 % gadā no zemes kadastrālās vērtības. Papildus nomas maksai nomnieks kompensē iznomātājam nekustamā īpašuma nodokļa par zemi maksājumu.
[5.4] Konkrētajā strīdā pušu attiecības regulē likuma ,,Par zemes reformu Latvijas Republikas pilsētās” 12.panta trešā daļā, kurā noteikts, ka zemes īpašniekam ir tiesības pieprasīt zemes īpašuma tiesību atjaunošanu un saņemt no ēku un būvju īpašnieka nomas maksu. Šajā panta daļā likumdevējs nav noteicis nomas maksas apmēra ierobežojumu, atstājot šo jautājumu pušu izvēlei.
Civillikuma 2120.pants noteic, ka nomas vai īres maksai jābūt patiesai atlīdzībai par lietas lietošanu, un tādēļ to nedrīkst nolikt tikai izskata pēc.
No likuma „Par zemes reformu Latvijas Republikas pilsētās” 12.panta pirmajā un otrajā daļā noteiktā zemes nomas maksas ierobežojuma pamata izriet, ka likumdevējs vēlējies pasargāt to fizisko personu intereses, kuras nonākušas piespiedu nomas attiecībās un ir tiesiski mazāk aizsargātas (12.panta pirmās daļas 1. un 2.punkts), kā arī to objektu īpašniekus, kuru īpašumā ir valsts īpaši aizsargājamie dabas objekti, valsts nozīmes izglītības, kultūras un zinātnes iestādes (12.panta pirmās daļas 3.punkts).
Pirmsskolas izglītības iestādes nav minētas 12.panta pirmās daļas 3.punktā, taču minētais nav pamats secinājumam, ka zemes nomas maksa šo objektu uzturēšanai būtu nosakāma zemāka par 6 % no zemes kadastrālās vērtības. Gluži pretēji, citu objektu īpašniekiem zemes nomas maksu var noteikt pat lielāku, jo likumdevējs to nav ierobežojis.
Tiesa, nosakot zemes nomas maksu 6 % apmērā no zemes kadastrālās vērtības, ņem vērā, ka atbildētājam piederošais objekts ir pirmsskolas mācību iestāde, kura pēc sava statusa ir pielīdzināma likuma „Par zemes reformu Latvijas Republikas pilsētās” 12.panta 3.punktā minētajiem objektiem.
[5.5] Tā kā atbildētājs nav apstrīdējis prasītājas nomas maksas parāda aprēķinu par laiku no 2011.gada 1.janvāra līdz 2013.gada 31.martam, no atbildētāja prasītājas labā piedzenams 3 593,90 latu nomas maksas parāds.
[5.6] Prasība ir pamatota arī daļā par nekustamā īpašuma nodokļa par zemi maksājumu kompensācijas piedziņu. Jāņem vērā, ka prasītājai piederošās zemes lietošanas tiesības ir apgrūtinātas ar citai personai – Rīgas pašvaldībai, piederošu īpašumu, kas liedz prasītājai izmantot zemi sev vēlamiem mērķiem.
[5.7] Tāpat par pamatotu atzīstama prasība daļā par likumisko procentu piedziņu.
No Civillikuma 1753.panta, kurā noteikts, ka ar procentiem jāsaprot tā atlīdzība, kas dodama par kādas naudas summas lietošanas atvēlējumu vai kavējumu, Civillikuma 1754.panta, kurā norādīts, ka procentiem vienmēr nepieciešams galvenais parāds jeb kapitāls, un Civillikuma 1756.panta, kurā noteikts, ka pienākums maksāt procentus pamatojas vai nu uz tiesisku darījumu, vai uz likumu, secināms, ka procenti maksājami ne vien par kādas naudas summas lietošanas atvēlējumu, bet arī tad, ja pieļauts parāda samaksas kavējums.
Civillikuma 1759.panta 1.punkts paredz, ka procenti jāmaksā, arī bez noteiktas norunas, uz likuma pamata par katru parāda samaksas nokavējumu, kaut arī parāds pats par sevi būtu bezprocentīgs; šādus procentus sauc par nokavējuma procentiem.
Piespiedu zemes nomas tiesiskās attiecības pušu starpā izveidojušās uz likuma „Par zemes reformu Latvijas Republikas pilsētās” pamata, kas atbilstoši Civillikuma 1759.panta 1.punktam dod tiesības iznomātājam prasīt nokavējuma procentu samaksu par laiku, kad, pastāvot piespiedu nomas attiecībām, nomnieks neveic nekādus maksājumus, pat ne tajā apmērā, par kādu pušu starpā nav strīda, t.i., 5 % apmērā gadā no zemes kadastrālās vērtības.
Tiesību teorijā (doktrīnā) izteikts viedoklis, ka nokavējuma procentu uzdevums ir nodrošināt ienākumus, ko dod kapitāls, atrodoties normālā apritē (K.Torgāns. Saistību tiesības. 1.daļa. Mācību grāmata. – Rīga: Tiesu namu aģentūra, 2006, 315.lpp., 146.lpp.).
Likumisko procentu apmērs noteicams atbilstoši Civillikuma 1765.panta pirmajai daļai, kura paredz, ka procentu apmērs cieši jānosaka aktā vai darījumā. Ja tas nav darīts, kā arī tajā gadījumā, ja likums nosaka aprēķināt likumiskos procentus, tas ir, seši procenti no simta gadā.
Prasītājas atsauce procentu aprēķinā uz Civillikuma 1765.panta otro daļu nav pamatota, jo tajā noteikts procentu apmērs par tādas naudas parāda samaksas nokavējumu, kas kā atlīdzība nolīgta līgumā par preces piegādi, par pirkuma vai pakalpojuma sniegšanu. Konkrētajā strīdā pušu starpā nav noslēgts līgums ne par preces piegādi, ne par pirkuma vai pakalpojuma sniegšanu.
Civilprocesa likuma 426.pantā noteikts, ka apelācijas instances tiesa izskata lietu  pēc būtības sakarā ar iesniegto apelācijas sūdzību tādā apjomā, kā lūgts šajā sūdzībā. Ņemot vērā, ka apelācijas sūdzībā prasītāja lūdz atzīt zemes nomas tiesisko attiecību pastāvēšanu, kā arī lūdz piedzīt nomas maksas parādu un likumiskos procentus, Civillietu tiesu kolēģija uzskata, ka lieta izskatāma pēc būtības tajā apjomā, kā lūgts apelācijas sūdzībā.
[5.8] Pamatojoties ar Civilprocesa likuma 195.pantu, prasītājai nosakāmas tiesības par laiku līdz sprieduma izpildei (izsoles dienai) saņemt likumiskos procentus no piedzītās pamatsummas.
[6] Par minēto spriedumu atbildētājs Rīgas domes Īpašuma departaments iesniedzis kasācijas sūdzību, pārsūdzot spriedumu daļā par zemes nomas maksas noteikšanu 6 % apmērā gadā no zemes kadastrālās vērtības, par nekustamā īpašuma nodokļa maksājumu par zemi kompensācijas noteikšanu, parāda, nodokļa maksājumu un likumisko procentu piedziņu, kā arī tiesāšanās izdevumu piedziņu.
Attiecībā par Rīgas apgabaltiesas spriedumu daļā par likumisko procentu piedziņu atbildētāja norādījusi, ka tiesa nav ņēmusi vērā Civillikuma 1759.pantu, kurā reglamentēti gadījumi, kad procenti jāmaksā arī bez noteiktas norunas uz likuma pamata. Neviens no minētajā tiesību normā noteiktajiem gadījumiem konkrētajā situācijā nav iestājies, līdz ar to nav pamata likumisko procentu piedziņai no atbildētāja SIA „Lieldamme” labā.
[7] Par Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2013.gada 5.jūnija spriedumu kasācijas sūdzību iesniegusi arī prasītāja SIA „Lieldamme”, pārsūdzot spriedumu daļā, ar kuru noraidīta prasība par likumisko nokavējuma procentu piedziņu Civillikuma 1765.panta otrajā daļā noteiktajā apmērā.
Kasācijas sūdzībā norādīti šādi argumenti.
[7.1] Saskaņā ar Civillikuma 1765.panta pirmo daļu procentu apmērs cieši jānosaka aktā vai darījumā. Ja tas nav darīts, kā arī tajā gadījumā, ja likums nosaka aprēķināt likumiskos procentus, tas ir, seši procenti no simta gadā.
Minētā tiesību norma nepamatoti attiecināta uz tiesas konstatētajiem apstākļiem, proti, tiesas atzītajām zemes nomas attiecībām un apstākli, ka neviena no pusēm nav patērētājs vai fiziska persona, kura neveic saimniecisko darbību.
[7.1.1] Civillikuma 1765.panta otrā daļa (redakcijā, kas bija spēkā no 2006.gada 1.marta līdz 2013.gada 26.jūnijam) noteica, ka likumisko procentu apmērs par tāda naudas parāda samaksas nokavējumu, kas kā atlīdzība nolīgta līgumā par preces piegādi, par pirkumu vai pakalpojuma sniegšanu, ir septiņi procentpunkti virs procentu pamatlikmes (1765.p. 3.d.) gadā, bet līguma attiecībās, kurās piedalās patērētājs, – seši procenti no simta gadā.
Tiesa kļūdaini minēto tiesību normu iztulkojusi tikai gramatiski, nenoskaidrojot normas patieso jēgu kopsakarā ar citām likuma normām, tostarp Civillikuma 2122.pantu, kas noteic, ka attiecībā uz nomas maksu jāievēro tie paši noteikumi, kas 2017. un turpmākos pantos paredzēti pirkuma maksai, kā arī kopsakarā ar likumdevēja mērķi, pārņemot Latvijas tiesību normās Eiropas Parlamenta un Padomes 2000.gada 29.jūnija direktīvas 2000/35/EK un 2011.gada 26.februāra direktīvas 2011/7/ES normas, kas vērstas uz maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos.
Tiesa Civillikuma 1765.panta otro daļu iztulkojusi, pārkāpjot Civillikuma 5.pantu (tiesa izspriež civillietas saskaņā ar (..) Eiropas Savienības tiesību normām) un 4.pantu (tiesību normas iztulkojamas ne tikai pēc lietoto vārdu tieša jēguma, bet arī pēc likuma sistēmas, pamata un mērķa (..)).
[7.1.2] Līdz Civillikuma 1765.panta 2006.gada 26.janvāra grozījumiem, kas stājās spēkā 2006.gada 1.martā, likumisko procentu likme bija vienīgi seši procenti no simta gadā. Grozījumi minētajā pantā, to papildinot ar otro un trešo daļu, izdarīti, lai sasniegtu Direktīvas 2000/35/EK mērķus.
Šīs direktīvas 16.apsvērumā norādīts, ka kavēti maksājumi ar zemām procentu likmēm kļuvuši pievilcīgi debitoriem vairumā dalībvalstu. Ir vajadzīgs izšķirīgs pavērsiens (..), lai mainītu šo tendenci pretējā virzienā un lai nodrošinātu, ka kavētu maksājumu sekas ir tādas, kas novērš kavētus maksājumus.
No minēto Civillikuma grozījumu likumprojekta anotācijas  redzams, ka minētā tiesību norma, papildinot Civillikuma 1765.pantu ar noteikumiem par augstāku procenta likmi, tapusi ar mērķi uzlabot kreditoru stāvokli.
[7.1.3] Piemērojot tiesību normas, ir nepieciešams noskaidrot to patieso jēgu. Gramatiskā iztulkošanas metode ir tikai pirmā no iztulkošanas metodēm, un nav pamata vadīties vienīgi pēc tiesību normas vārdiskās jēgas.
Apstāklis, ka Civillikuma 1765.panta otrās daļas vārdiskajā tekstā noma nav tieši norādīta starp šajā normā minētajiem līgumiem, nav pietiekams pamats prasības noraidīšanai attiecīgajā daļā.
Civillikuma 2112.panta izpratnē noma ir līgums par maksu par augļu nesējas lietas lietošanu, kā arī komercdarījums atbilstoši šī termina lietojumam iepriekšminētajā direktīvās, tas ir, Direktīvas 2000/35/EK 22.apsvērumā un 2.panta 1.punktā un Direktīvas 2011/7/ES 9.apsvērumā.
[7.1.4] Līdz ar to, piedzenot likumiskos nokavējuma procentus par kavētiem maksājumiem par tiesas atzīto pušu nomas attiecību laiku, kas sākās 2011.gada 1.janvārī, tiesai bija jāpiemēro likumisko procentu apmērs septiņi procentpunkti virs procentu pamatlikmes gadā (2,5 %), kas kopā veido 9,5 %.
[7.2] Arī nekustamā īpašuma nodokļa maksājumu kompensācija pēc savas civiltiesiskās nozīmes ir maksa par nomājamās zemes lietošanu, proti, daļa no samaksas, kuras apmērs nav tieši atkarīgs no zemes kadastrālās vērtības, bet nekustamā īpašuma nodokļa apmēra, un kura ietilpst visas atlīdzības kopsummā.
Līdz ar to arī par kavēto nekustamā īpašuma nodokļa kompensāciju maksājami likumiskie nokavējuma procenti atbilstoši Civillikuma 1765.panta otrajai daļai.
[8] Prasītāja SIA „Lieldamme” iesniegusi paskaidrojumus par atbildētāja kasācijas sūdzību, norādot, ka kasācijas sūdzību neatzīst.
[9] Ar Augstākās tiesas Civillietu departamenta tiesnešu kolēģijas 2014.gada 22.decembra rīcības sēdes lēmumu ierosināta kasācijas tiesvedība sakarā ar SIA „Lieldamme” un Rīgas domes Īpašuma departamenta kasācijas sūdzībām par Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2013.gada 5.jūnija spriedumu daļā, ar kuru piedzīti likumiskie nokavējuma 6 % par laiku no 2011.gada 1.janvāra līdz 2013.gada 31.martam, noteikts to apmērs, tostarp līdz sprieduma izpildei, kā arī piedzīti tiesāšanās izdevumi. Pārējā pārsūdzētajā daļā kasācijas tiesvedību atteikts ierosināt.
Motīvu daļa
[10] Pārbaudījis sprieduma likumību attiecībā uz argumentiem, kas minēti kasācijas sūdzībā, kā to nosaka Civilprocesa likuma 473.panta pirmā daļa, Augstākās tiesas Civillietu departaments atzīst, ka apelācijas instances tiesas spriedums ir atstājams negrozīts.
[11] Lietā ir strīds par likumisko procentu maksāšanas pienākumu un apmēru. Rīgas domes Īpašuma departaments uzskata, ka likumiskie procenti par nomas maksas parādu vispār nav piedzenami, savukārt SIA „Lieldamme” uzskata, ka likumiskie procenti piedzenami atbilstoši Civillikuma 1765.panta otrajā daļā noteiktajai paaugstinātajai procentu likmei, kā arī tie piedzenami par nekustamā īpašuma nodokļa kompensācijas parāda kavējumu.
[12] Civillietu departamenta ieskatā nav pamatots Rīgas domes Īpašuma departamenta kasācijas sūdzības arguments, ka neesot iestājies neviens no Civillikuma 1759.pantā reglamentētajiem gadījumiem, kad procenti jāmaksā arī bez noteiktas norunas uz likuma pamata.
[12.1] Saskaņā ar Civillikuma 1753.pantu ar procentiem jāsaprot tā atlīdzība, kas dodama par kādas naudas summas vai citu atvietojamu lietu lietošanas atvēlējumu vai kavējumu, samērā ar viņu daudzumu un lietošanas ilgumu. Civillikuma 1754.pantā norādīts, ka procentiem vienmēr nepieciešams galvenais parāds jeb kapitāls. Civillikuma 1756.pants noteic, ka pienākums maksāt procentus pamatojas vai nu uz tiesisku darījumu, vai uz likumu.
Lietā nav strīda, ka procentu maksāšanas pienākums nav noteikts tiesiskā darījumā, līdz ar to tiesai jāpārbauda, vai procentu maksāšanas pamats ir noteikts likumā.
[12.2] Civillikuma 1759.panta 1.punkts paredz, ka procenti jāmaksā, arī bez noteiktas norunas, uz likuma pamata, par katru parāda samaksas nokavējumu, kaut arī parāds pats par sevi būtu bezprocentīgs; šādus procentus sauc par nokavējuma procentiem.
Lai būtu pamats minētā punkta piemērošanai un nokavējuma procentu piedziņai, tiesai ir jākonstatē nokavējums (saistības izpildīšanas prettiesisks novilcinājums (Civillikuma 1651.p.)) atbilstoši Civillikuma 1652. vai 1653.pantam.
Civillikuma 1652.panta pirmās daļas 3.punkts noteic, ka parādnieka nokavējums ar visām tā sekām iestājas pats no sevis, kad viņš palaidis garām termiņu, kas nolikts izpildīšanai vai nu ar likumu, vai ar līgumu, vai arī pēc parašas.
[12.3] Civillietu departaments pievienojas tiesību doktrīnā izteiktajam viedoklim, ka saskaņā ar minētajām normām nokavējuma procenti ir maksa par naudas vai cita kapitāla lietojumu pēc tam, kad iestājies maksājuma pienākums. Nokavējuma procentu maksāšana ir saistīta ar tiesību pārkāpumu – nokavējumu, taču to daba paliek tāda pati kā procentiem vispār: arī nokavējuma procentu uzdevums ir nodrošināt ienākumus, ko dod kapitāls, atrodoties normālā apritē, ekvivalenci mantiskajās attiecībās. Procentu loma izpaužas arī saistību izpildījuma nodrošināšanā. (Sk. Latvijas Republikas Civillikuma komentāri: Ceturtā daļa. Saistību tiesības. Autoru kolektīvs prof. K.Torgāna vispārīgā zinātniskajā redakcijā. – Rīga: Mans Īpašums, 2000, 315.lpp., 256.-257.lpp.; K.Torgāns. Saistību tiesības. Mācību grāmata. – Rīga: Tiesu namu aģentūra, 2014, 121.lpp.) 
[12.4] Apgabaltiesa spriedumā atzinusi, ka zemes piespiedu nomas tiesiskās attiecības pušu starpā izveidojušās uz likuma „Par zemes reformu Latvijas Republikas pilsētās” pamata. Taču atbildētājs kā nomnieks, pastāvot piespiedu nomas attiecībām, neveica nekādus maksājumus, pat ne tajā apmērā, par kādu pušu starpā nav strīda, t.i., 5 % apmērā gadā no zemes kadastrālās vērtības.
Atbildētājs jau savos pirmajos (2011.gada 24.augusta) paskaidrojumiem par prasību norādījis, ka pušu nomas tiesiskajās attiecībās no 2011.gada 1.janvāra un arī turpmāk ir piemērojama nomas maksa 5 % apmērā no zemes kadastrālās vērtības gadā. Turklāt atbildētājs cēlis pretprasību, pats prasot nomas maksu noteikt šajā apmērā.
Spriedumā arī konstatēts, ka pusēm nav strīda par nomas priekšmetu un ka jau 2010.gada 27.aprīlī puses bijis noslēgušas nomas līgumu par prasībā un pretprasībā norādīto zemes platību, kura termiņš izbeidzies 2010.gada 31.decembrī.
Tātad pušu nomas attiecībām ir ar likumu noteikts (piespiedu) raksturs, un pusēm jau sākotnēji nav bijis strīda par to, ka nomas maksa maksājama vismaz 5 % apmērā no zemes kadastrālās vērtības gadā. Strīds bija tikai par atlikušo 1 %. Neskatoties uz minēto, atbildētājs vispār nav maksājis nomas maksu.
[12.5] Civillikuma 1656.pants noteica, ka parādnieks nav nokavējis, ja nokavējuma iemesls ir viņa pamatotas šaubas vai nu vispār par to saistību, kuras izpildīšanu no viņa prasa, vai par tās apmēru.
Rīgas domes Īpašuma departaments nav pamatojis, ka nokavējumam ir svarīgi iemesli, proti, ka atbildētājam bija kādi šķēršļi turpināt maksāt nomas maksu vismaz tajā apmērā, kādu tas atzinis.
[12.6] Ņemot vērā minēto, Civillietu departamenta ieskatā apgabaltiesa, konstatējot šādus apstākļus, pareizi atzinusi, ka bija iestājies atbildētāja nomas maksas (apmērā, par kuru nebija strīda) maksājuma pienākums uz likuma pamata, kuru atbildētājs nokavējis. Līdz ar to parādniekam ir jācieš nokavējuma nelabvēlīgās sekas – likumisko procentu samaksa. Kasācijas sūdzībā nav argumentu par apelācijas instances tiesas spriedumā piedzītās summas aprēķinu.
Ievērojot minēto, Rīgas domes Īpašuma departamenta kasācijas sūdzība nav pamatota un nav apmierināma.
[13] Savukārt, kā izriet no lietas materiāliem, pusēm bija strīds par to, vai atbildētājai papildus nomas maksai ir uzliekams arī pienākums kompensē iznomātājai nekustamā īpašuma nodokļa par zemi maksājumus.
Pienākums papildus nomas maksai kompensēt iznomātājam nekustamā īpašuma nodokļa par zemi maksājumu bija tieši noteikts tikai likuma „Par zemes reformu Latvijas Republikas pilsētās” (redakcijā, kas bija spēkā prasības celšanas un lietas izskatīšanas laikā) 12.panta pirmās daļas piezīmē un otrajā daļā.
Apgabaltiesa spriedumā atzinusi, ka atbildētājs nevienā no iepriekšminētajām nomnieku kategorijām neietilpst un ka konkrētajā strīdā pušu attiecības regulē likuma „Par zemes reformu Latvijas Republikas pilsētās” 12.panta trešā daļa, kurā likumdevējs nav noteicis ne nomas maksas apmēra ierobežojumu, ne nodokļa kompensēšanas pienākumu.
No pārbaudāmā sprieduma izriet, ka faktiski apgabaltiesa zemes nodokļa parādu piedzinusi kā taisnīgas nomas maksas daļu, proti, kā komponenti, kas veido taisnīgu atlīdzību par zemes lietošanu, nevis tādēļ, ka likumā būtu tieši noteikts Rīgas domes Īpašuma departamenta pienākums papildus nomas maksai kompensēt iznomātājai nekustamā īpašuma nodokļa par zemi maksājumu.
Tā kā šāda maksājuma pienākums nebija tieši noteikts ar likumu un par to lietā pastāvēja strīds, Civillietu departamenta ieskatā attiecībā uz šo maksājumu pirms apelācijas instances tiesas sprieduma spēkā stāšanās parādnieka nokavējums nebija iestājies.
Līdz ar to Civillietu departaments atzīst par nepamatotu SIA „Lieldamme” kasācijas sūdzības argumentu, ka arī par kavēto nekustamā īpašuma nodokļa kompensācijas maksājumu bija maksājami likumiskie nokavējuma procenti.
[14] Civillietu departamenta ieskatā Rīgas apgabaltiesa pareizi noteikusi arī maksājamo likumisko procentu likmi, proti, ka atbildētājam ir pienākums maksāt 6 % procentus gadā saskaņā ar Civillikuma 1765.panta pirmo daļu, nevis 9,5 % procentus gadā saskaņā ar Civillikuma 1765.panta otro daļu.
[14.1] Civillikuma 1765.panta pirmā daļa noteic, ka procentu apmērs cieši jānosaka aktā vai darījumā. Ja tas nav darīts, kā arī tajā gadījumā, ja likums nosaka aprēķināt likumiskos procentus, tas ir, seši procenti no simta gadā.
Savukārt Civillikuma 1765.panta otrā daļa (redakcijā, kas bija spēkā prasības celšanas un lietas izskatīšanas laikā) noteica, ka likumisko procentu apmērs par tāda naudas parāda samaksas nokavējumu, kas kā atlīdzība nolīgta līgumā par preces piegādi, par pirkumu vai pakalpojuma sniegšanu, ir septiņi procentpunkti virs procentu pamatlikmes (1765.p. 3.d.) gadā, bet līguma attiecībās, kurās piedalās patērētājs, – seši procenti no simta gadā.
[14.2] Civillikuma 1765.panta otrā daļa stājās spēkā 2006.gada 1.martā. No grozījumu Civillikumā likumprojekta anotācijas redzams, ka to mērķis bija pastiprināt kreditoru (preču pārdevēju vai pakalpojumu sniedzēju) interešu aizsardzību saistību līgumos par preces piegādi vai pakalpojuma sniegšanu, transponējot Eiropas Parlamenta un Padomes 2000.gada 29.jūnija direktīvu 2000/35/EK par maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos (sk. likumprojekta „Grozījumi Civillikumā” anotācijas 1.2. un 2.2.punktu, http://www.saeima.lv/saeima8/lasa?dd=LP1276_0).
Līdz ar to Civillietu departaments atzīst par vispārīgi pareizu kasācijas sūdzības norādi, ka, iztulkojot Civillikuma 1765.panta otro daļu, ne tikai jānoskaidro normas patiesā jēga un mērķis, bet arī jāņem vērā, ka minētā norma Civillikumā ietverta, transponējot Eiropas Parlamenta un Padomes 2000.gada 29.jūnija direktīvu 2000/35/EK par maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos, kura vēlāk aizstāta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011.gada 26.februāra direktīvu 2011/7/ES par maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos.
Taču minētais nedod pamatu citādam Civillikuma 1765.panta otrās daļas iztulkojumam, nekā ir devusi apelācijas instances tiesa.
[14.3] Lai piemērotu Civillikuma 1765.panta otrajā daļā ietverto regulējumu par paaugstināto likumisko procentu likmi, obligāts priekšnoteikums ir darījuma pazīmju konstatēšana, konkrētajā gadījumā – līguma par pakalpojuma sniegšanu kā tiesiska darījuma esamība.
Minētā interpretācija saskan ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000.gada 29.jūnija direktīvas 2000/35/EK un 2011.gada 26.februāra direktīvas 2011/7/ES saturu, jo arī tajās noteikts, ka šo direktīvu darbības joma attiecas uz maksājumiem, ko veic kā atlīdzību komercdarījumos (sk. Direktīvas 2000/35/EK 13., 22.apsvērumu, 1.pantu, 2.panta 1.punktu, Direktīvas 2011/7/ES 8., 28.apsvērumu, 1.pantu, 2.panta 1.punktu).
Kasācijas sūdzībā ietvertā atsauce uz Direktīvas 2000/35/EK 16.apsvērumā norādīto, ka kavēti maksājumi ar zemām procentu likmēm kļuvuši pievilcīgi debitoriem vairumā dalībvalstu un ir vajadzīgs izšķirīgs pavērsiens, lai mainītu šo tendenci pretējā virzienā, negroza direktīvas tvērumu.
[14.4] Civillikuma 1404.pants noteic, ka katrā tiesiskā darījumā jāņem vērā dalībnieki, priekšmets, gribas izteikums, sastāvdaļas un forma, un arī Civillikuma 1427.pants paredz, ka pie tiesiska darījuma būtības pieder tā taisītāja gribas izteikums, bet divpusējā vai vairākpusējā darījumā vajadzīgs visu tā dalībnieku saskanīgs gribas izteikums.
Tātad tiesiska darījuma obligāta pazīme ir tās dalībnieku gribas izteikums.
Arī tiesību doktrīnā atzīts, ka darījums nevar notikt bez tā dalībnieku gribas vai pretēji gribai (sk. Latvijas Republikas Civillikuma komentāri: Ceturtā daļa. Saistību tiesības. Autoru kolektīvs prof. K.Torgāna vispārīgā zinātniskajā redakcijā. – Rīga: Mans Īpašums, 2000, 37.lpp.)
Tāpat jāievēro Civillikuma 1533.pants (līgums uzskatāms par galīgi noslēgtu tikai tad, kad starp līdzējiem notikusi pilnīga vienošanās par darījuma būtiskām sastāvdaļām, ar nolūku savstarpēji saistīties) un turpmākie panti par līdzēju vienošanos.
[14.5] Kā jau iepriekš minēts, pušu tiesiskās attiecības regulē likuma „Par zemes reformu Latvijas Republikas pilsētās” 12.panta trešā daļa. Tātad pušu nomas attiecībām nav brīvprātības rakstura, bet gan ir piespiedu raksturs, jo tās pastāv neatkarīgi no zemes īpašnieka vai ēku īpašnieka gribas uz likuma pamata, kas aprobežo zemes īpašnieka tiesības brīvi rīkoties ar savu īpašumu, vienīgi paredzot viņam tiesības saņemt no ēku un būvju īpašnieka nomas maksu.
Tādējādi uz likuma pamata pastāvošas zemes (piespiedu) nomas tiesiskās attiecības nevar kvalificēt kā darījumu Civillikuma 1765.panta otrās daļas izpratnē. Uz likuma un tiesas sprieduma pamata pusēm izveidojas līgumam līdzīgas attiecības, bet ne līgums. Faktiski atlīdzība nomas maksas veidā pēc juridiskās dabas pielīdzināma maksājumam par zemes īpašuma tiesību aprobežojumu.
Šāda interpretācija arī atbilst tiesību doktrīnas atziņām, ka piespiedu noma nav piespiedu kārtā noslēgts līgums. Šo situāciju regulē likums, un tāpēc pareizāks ir apzīmējums likumiska noma (noma uz likuma pamata), tādējādi pasakot, ka notiek vienam piederoša īpašuma lietošana no otras personas puses par atlīdzību, kāda raksturīga nomai. Piespiedu nomas situācijā nenotiek īpašnieka zemes nodošana nomniekam, zeme jau vēsturisko notikumu rezultātā atrodas cita lietojumā. (Sk. K.Torgāns. Līgumu un deliktu tiesību problēmas. – Rīga: Tiesu namu aģentūra, 2013, 282.lpp.)
[14.6] Līdz ar to ir pareizs apgabaltiesas secinājums, ka Civillikuma 1765.panta otrajā daļā noteikts procentu apmērs nav piemērojams, jo konkrētajā lietā puses nav noslēgušas līgumu ne par pakalpojuma sniegšanu, ne arī par preces piegādi vai pirkumu.
Ņemot vērā minēto, Civillietu departaments atzīst, ka Rīgas apgabaltiesa konstatētajiem lietas apstākļiem ir piemērojusi pareizo tiesību normu – Civillikuma 1765.panta pirmajā daļā noteiktos likumiskos sešus procentus no simta gadā. Savukārt SIA „Lieldamme” kasācijas sūdzība nav pamatota.
[15] Nekonstatējot materiālo tiesību normu nepareizu piemērošanu un tādus procesuālo tiesību normu pārkāpumus, kas būtu varējuši novest pie lietas nepareizas izspriešanas, Civillietu departaments atzīst, ka apelācijas instances tiesas spriedums ir atstājams negrozīts, bet iesniegtās kasācijas sūdzības noraidāmas.
Rezolutīvā daļa
Ņemot vērā minēto un pamatojoties uz Civilprocesa likuma 474.panta 1.punktu, 475.pantu, Augstākās tiesas Civillietu departaments
nosprieda
Atstāt negrozītu Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2013.gada 5.jūnija spriedumu, bet Rīgas domes Īpašuma departamenta un SIA „Lieldamme” kasācijas sūdzības noraidīt.
Spriedums nav pārsūdzams.

Tiesību aktu rādītājs

Civillikums 1404.pants
1427.pants
1533.pants
1651.pants
1652.panta pirmās daļas 3.punkts
1653.pants
1753.pants
1754.pants
1759.panta 1.punkts
1765.panta otrā daļa

Likuma „Par zemes reformu Latvijas Republikas pilsētās” 12.panta pirmā, otrā un trešā daļa

Eiropas Parlamenta un Padomes 2000.gada 29.jūnija direktīvas 2000/35/EK par maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos, 32000L0035

Eiropas Parlamenta un Padomes 2011.gada 26.februāra direktīvas 2011/7/ES par maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos (pārstrādāta versija), 32011L0007