Civilprocesa likuma 479.panta 4.punkta normas sastāva pazīmes

Latvijas Republikas Augstākās tiesas
Civillietu departamenta
2016. gada 16. septembra
LĒMUMS
Lieta Nr. C27218512
SJC–54/2016

Latvijas Republikas Augstākās tiesas Civillietu departaments šādā sastāvā:
tiesnese referente M.Zāģere 
tiesnesis V.Jonikāns 
tiesnesis N.Salenieks
rakstveida procesā izskatīja AS ,,DNB banka” pārstāves zvērinātas advokātes Initas Jurkas pieteikumu par Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2014.gada 12.novembra sprieduma atcelšanu sakarā ar jaunatklātiem apstākļiem AS ,,DNB banka” prasības lietā pret [pers. A], ar trešo personu [pers. B], par parāda piedziņu.
Augstākās tiesas Civillietu departaments
konstatēja
[1] Ar Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2014.gada 12.novembra spriedumu prasība noraidīta, no AS ,,DNB banka” (turpmāk Banka) [pers. A] labā piedzīti tiesāšanās izdevumi 1034,50 EUR un izdevumi advokāta palīdzības samaksai 2850 EUR, kopā 3884,50 EUR, kā arī no Bankas valsts ienākumos piedzīti ar lietas izskatīšanu saistītie izdevumi 35,99 EUR.
Atcelts prasības nodrošinājums, kas piemērots ar Rīgas pilsētas Centra rajona tiesas tiesneša 2012.gada 20.septembra lēmumu, ierakstot zemesgrāmatu nodalījumā ķīlas tiesības atzīmi attiecībā uz nekustamo īpašumu [adrese] (kadastra Nr. [..]), un aizlieguma atzīmi dāvināt, atsavināt, ieķīlāt vai apgrūtināt ar lietu tiesībām minēto nekustamo īpašumu.
Spriedums pamatots ar šādiem argumentiem.
[1.1] No lietas materiāliem redzams, ka starp Banku un [pers. B] 2006.gada 1.martānoslēgts kredītlīnijas līgums, ar mērķi izmantot kredītu parādnieka īstenotajiem nekustamo īpašumu projektiem. Atbilstoši šim līgumam parādniekam tika izsniegts aizdevums ar kredīta limitu 646 553 EUR, nosakot apmaksas termiņu līdz 2009.gada 29.septembrim.
Visas no kredītlīnijas līguma izrietošās saistības tika nodrošinātas ar pirmo hipotēku uz nekustamo īpašumu [adrese 1], pirmo hipotēku uz nekustamo īpašumu [adrese 2], un SIA „Vilpek” galvojumu.
Prasības pieteikumā norādīts, ka Bankas kā kreditores kopējais prasījums ir 479 459,66 Ls.
[1.2]Lietā noskaidrots, ka līdz prasības pieteikuma iesniegšanas dienai parādnieka maksātnespējas procesa gaitā realizēts nodrošinājums uz nekustamo īpašumu [adrese 2], un Bankas prasījuma apmierināšanai novirzīti 73 650 Ls. Tādējādi kreditores prasījums ir samazinājies līdz 405 809,66 Ls.
No lietas materiāliem redzams, ka 2012.gada 20.septembrī izsolē pārdots nekustamais īpašums [adrese 1]. No minētās izsoles izmaksu aprēķina izriet, ka Bankai tika pārskaitīti 327 408,70 Ls. Līdz ar to kreditores prasījums tika samazināts līdz 78 400,96 Ls.
Atgūto naudas līdzekļu summu – 401 058,70 Ls apstiprina parādnieka [pers. B] maksātnespējas procesā atgūto līdzekļu kopsavilkums.
Lietas materiāliem pievienots arī trešās personas lietā maksātnespējīgās fiziskās personas [pers. B] maksātnespējas procesa administratores Ivandas Avotiņas 2014.gada 10.janvāra izsoles izmaksu aprēķins, no kura redzams, ka par [pers. B] maksātnespējas procesa ietvaros 2013.gada 4.oktobrī rīkoto nekustamā īpašuma [adrese 3], pirmo izsoli Bankai tiek pārskaitīti 647 099,31 EUR (454 783,98 Ls), sedzot SIA „NĪA” parādu. Aprēķinā norādīts, ka [pers. B] parāds Bankai netiek dzēsts.
Par minēto aprēķinu [pers. B] iesniedzis sūdzību, norādot, ka izsolē iegūtā nauda sadalīta nepareizi. Atbilstoši tiesas apstiprinātajam mantas pārdošanas un kreditoru prasījumu apmierināšanas plāna 7.punktam no īpašuma pārdošanas 80% tiks pārskaitīti SIA „NĪA” kreditoru prasījumu segšanai, bet 20% parādnieka kreditoru prasību apmierināšanai. Taču administratore visu izsolē iegūto summu 100 % apmērā pārskaitīja SIA „NĪA” kreditoru prasījumu segšanai. Tādējādi par 20% jeb 129 419,86 EUR netika dzēsts maksātnespējīgās fiziskās personas [pers. B] parāds. VA ,,Maksātnespējas administrācija” 2014.gada 28.martā pieņēmusi lēmumu, ar kuru noraidīta [pers. B] sūdzība.
Ar Rīgas pilsētas Centra rajona tiesas 2014.gada 24.jūlija lēmumu lietā Nr. C27148414, minētais VA „Maksātnespējas administrācija” lēmums atcelts. Uzlikts par pienākumu administratorei Ivandai Avotiņai 10 dienu laikā no lēmuma spēkā stāšanās dienas [pers. B] maksātnespējas procesā veikt nekustamā īpašuma [adrese 3], izsoles izmaksu pārrēķinu atbilstoši parādnieka mantas pārdošanas un kreditoru prasījumu apmierināšanas plāna noteikumiem, kurus apstiprinājusi tiesa. Ivanda Avotiņa atcelta no administratores pienākumu pildīšanas [pers. B] maksātnespējas procesā.
Līdz ar to ir pamats atzinumam, ka pēc nekustamā īpašuma [adrese 3], izsolē iegūtās naudas pārrēķina veikšanas un izsolē iegūto naudas līdzekļu novirzīšanas atbilstoši pārrēķinam [pers. B] būs norēķinājies ar Banku.
Lietas materiāliem ir pievienots Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2013.gada 22.aprīļa spriedums lietā Nr. C-0739/17, kas stājies spēkā, no kura redzams, ka Bankas prasība pret SIA „Vilpek” apmierināta un no SIA „Vilpek” Bankas labā piedzīta parāda pamatsummu 57 248 Ls, procenti par kredīta izmantošanu 3 225,75 Ls, līgumsods 21 833,87 Ls par laika posmu no 2009.gada 29.septembra līdz 2009.gada 26.novembrim, kā arī tiesāšanās izdevumi 1 116,38 Ls, kopā 83 424 Ls.
Nepamatots ir Bankas viedoklis, ka minētajam spriedumam konkrētajā lietā nav nozīmes, pamats parāda piedziņai no galvinieka bija starp [pers. B] un Banku 2006.gada 1.martā noslēgtais kredītlīnijas līgums.
Tādējādi par [pers. B] parāda daļu, ko Banka izskatāmajā lietā lūgusi piedzīt no [pers. A], jau ir stājies likumīgā spēkā tiesas spriedums.
Ņemot vērā, ka kreditore ir izmantojusi savas tiesības prasīt atlikušo parādu no galvinieces SIA „Vilpek”, un prasība tika apmierināta, nav pieļaujama parāda atkārtota piedziņa neatkarīgi no tā, vai šobrīd ir vai nav iespējama piedziņa no SIA „Vilpek”.
Līdz ar to nav vērtējami prasības pieteikumā norādītie apstākļi par laulības līgumam, kas noslēgts starp [pers. B] un [pers. A], piemērojamām Civillikuma normām.
Spriedums stājies likumīgā spēkā 2016.gada 10.martā.
[2] AS,,DNB banka” pārstāve zvērināta advokāte Inita Jurka 2016.gada 25.maijā iesniegusi Augstākajā tiesā pieteikumu par Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2014.gada 12.novembra sprieduma atcelšanu sakarā ar jaunatklātiem apstākļiem. Minētajā pieteikumā ietverts lūgums atjaunot nokavēto iesniegšanas termiņu un nodrošināt prasību, pamatojoties uz šādiem motīviem.
[2.1] Tiesa, noraidot prasību, spriedumu pamatojusi ar Rīgas pilsētas Centra rajona tiesas tiesneša 2014.gada 24.jūlija lēmumu, ar kuru apmierināta [pers. B] sūdzība par VA ,,Maksātnespējas administrācija” 2014.gada 28.marta lēmumu. Taču minētais lēmums tika atcelts ar Augstākās tiesas Civillietu departamenta 2014.gada 19.decembra lēmumu un lieta nodota jaunai izskatīšanai. Ar Rīgas pilsētas Centra rajona tiesas tiesneša 2015.gada 3.februāra lēmumu [pers. B] sūdzība par VA ,,Maksātnespējas administrācija” 2014.gada 28.marta lēmumu noraidīta, atzīstot lēmumu par likumīgu un pamatotu.
Atbilstoši Civilprocesa likuma 479.panta 4.punktam par jaunatklātiem apstākļiem atzīst tā tiesas sprieduma vai citas iestādes lēmuma atcelšanu, uz kura pamata taisīts spriedums vai pieņemts lēmums šajā lietā.
Konkrētajā lietā tiesai, taisot spriedumu, nebija iespējas ņemt vērā visus jautājuma izlemšanai būtiskos apstākļus, jo tā balstījusi sprieduma motivāciju uz Rīgas pilsētas Centra rajona tiesas tiesneša 2014.gada 24.jūlija lēmumu. Tādējādi Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2014.gada 12.novembra spriedums ir atceļams.
[2.2] Tā kā Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2014.gada 12.novembra spriedums stājās spēkā 2016.gada 10.martā, Banka ir iesniegusi pieteikumu likumā noteiktajā termiņā. Taču, gadījumā, ja tiesa uzskata, ka pieteikuma iesniegšanas termiņš ir nokavēts, pieteicēja lūdz atjaunot procesuālo termiņu lietas sakarā ar jaunatklātiem apstākļiem ierosināšanai.
[2.3] Ņemot vērā, ka atbildētāja un trešā persona lietā jau ir veikušas darbības nolūkā izvairīties no saistību izpildes, būtiski ir nodrošināt prasību vēl pirms minētās personas tiek informētas par lietas jaunu izskatīšanu sakarā ar jaunatklātiem apstākļiem. Prasības nodrošināšana pieļaujama jebkurā procesa stadijā [..] (Civilprocesa likuma 137.panta trešā daļa). Līdz ar to secināms, ka prasības nodrošināšana iespējama arī gadījumos, kad tiek iesniegts pieteikums par lietas jaunu izskatīšanu sakarā ar jaunatklātiem apstākļiem. Prasība nodrošināma par summu līdz 23 214,15 EUR, ierakstot zemesgrāmatas attiecīgajā nekustamā īpašuma nodalījumā ķīlas tiesības atzīmi uz [pers. A] piederošo nekustamo īpašumu [adrese].
[3] Tā kā Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2014.gada 14.septembra spriedums stājies spēkā 2016.gada 10.martā, savukārt pieteikums par lietas jaunu izskatīšanu sakarā ar jaunatklātiem apstākļiem iesniegts 2016.gada 25.maijā, Augstākās tiesas Civillietu departamentam nav iemesla šaubām, ka Banka ievērojusi Civilprocesa likuma 478.panta otrajā un trešajā daļā noteikto termiņu.

[4] Iepazinies ar lietas materiāliem un izvērtējis pieteikumā norādītos argumentus, Augstākās tiesas Civillietu departaments atzīst, ka konkrētajā gadījumā ir konstatējamas Civilprocesa likuma 479.panta 4.punkta normas (citēta šā lēmuma 2.1.punktā) sastāva pazīmes, kas dod pamatu pieteikuma apmierināšanai.
[5] Tiesību doktrīnā, atklājot minētās normas saturu, izteikts viedoklis, kuram Augstākās tiesas Civillietu departaments pievienojas, ka ,,lieta sakarā ar jaunatklātiem apstākļiem izskatāma no jauna, ja fakti, kas ir sprieduma vai lēmuma pamatā, zaudē savu prejudiciālo nozīmi. Proti, ja atcelts tiesas nolēmums vai citas iestādes lēmums, uz kura pamata taisīts spriedums vai pieņemts lēmums, tad jāatceļ arī šis tiesas nolēmums” (sk. Civilprocesa likuma komentāri. II daļa (29.-60.1 nodaļa). Sagatavojis autoru kolektīvs Prof. K.Torgāna zinātniskajā redakcijā.- Rīga: Tiesu namu aģentūra, 2012, 873., 879.lp.).
Tādējādi pamats norādītās normas piemērošanai ir tad, ja spriedums taisīts (lēmums pieņemts), balstoties uz tiesas nolēmumu citā lietā vai citas iestādes lēmumu, kas vēlāk atcelts, turklāt konfliktsituācija šajā lietā galīgi noregulēta ar spēkā stājušos nolēmumu (sk. Augstākās tiesas Civillietu departamenta 2016.gada 19.augusta lēmuma lietā Nr. SJC-33 6.1.punktu).
Kā liecina apelācijas instances tiesas sprieduma motīvu daļā ietvertā argumentācija, secinājums, ka pēc nekustamā īpašuma izsolē iegūto naudas līdzekļu novirzīšanas kreditoriem atbilstoši pārrēķinam atbildētājs [pers. B] būs sedzis parādu Bankai, pamatots ar Rīgas pilsētas Centra rajona tiesas 2014.gada 28.marta lēmumā nodibinātajiem tiesiskajiem apstākļiem, kas tobrīd bija spēkā esošs. Taču Augstākās tiesas Civillietu departaments 2014.gada 19.decembrī pieņēmis lēmumu par minētā pirmās instances tiesas lēmuma atcelšanu, nododot maksātnespējīgās fiziskās personas [pers. B] sūdzības lietu jaunai izskatīšanai. Ar Rīgas pilsētas Centra rajona tiesas 2015.gada 3.februāra lēmumu [pers. B] sūdzība noraidīta pilnīgi.
Pastāvot šādiem apstākļiem, atzīstams, ka, stājoties spēkā minētajam pirmās instances tiesas lēmumam, fakti, kas bija Rīgas apgabaltiesas sprieduma pamatā, ir zaudējuši savu prejudiciālo nozīmi. Tāpēc ar spēkā stājušos apelācijas instances tiesas spriedumu iepriekš jau noregulētajām tiesiskajām attiecībām nepieciešams jauns juridiskais izvērtējums, lai tādējādi nodrošinātu strīda taisnīgu un pareizu atrisinājumu.
Konstatējis Civilprocesa likuma 479.panta 4.punktā norādīto jaunatklāto apstākli, Augstākās tiesas Civillietu departaments secina, ka apstrīdētais apelācijas instances tiesas spriedums atceļams.
[6] Bankas pieteiktais lūgums par prasības nodrošināšanu atstājams bez ievērības, jo šā jautājuma izlemšana neietilpst kasācijas instances tiesas kompetencē. Respektīvi, pieteikums par prasības nodrošināšanu iesniedzams tiesā, kura izskata lietu pēc būtības.
Civilprocesa likuma 59.nodaļā iekļautajās normās paredzēts īpašs procesuālo tiesību institūts. Proti, tiesas uzdevums, izskatot šo normu kārtībā iesniegtu pieteikumu, ir izvērtēt vienīgi jautājumu, vai tajā norādītie apstākļi atzīstami par jaunatklātiem, nevis apsvērt celtās prasības pirmšķietamo (prima facie) formālo juridisko pamatojumu šā likuma 140.panta pirmās daļas izpratnē.
To ievērojot, Augstākās tiesas Civillietu departaments nepiekrīt Bankas viedoklim, ka Civilprocesa likuma 137.panta trešās daļas tvērumā ietilpst pieteikuma par lietas jaunu izskatīšanu sakarā ar jaunatklātiem apstākļiem izlemšanas stadija.
[7] Banka, iesniedzot pieteikumu, samaksājusi valsts nodevu, kas likumā nav paredzēta. Tādējādi kļūdaini samaksātā valsts nodeva pieteicējai atmaksājama.
Pamatojoties uz Civilprocesa likuma 479.panta 4.punktu, 482.panta otro daļu, Augstākās tiesas Civillietu departaments
nolēma
Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2014.gada 12.novembra spriedumu atcelt un lietu nodot jaunai izskatīšanai pirmās instances tiesā.
Atmaksāt zvērinātu advokātu birojam ,,Glimstedt un Partneri” Bankas vārdā samaksāto valsts nodevu 116,07 EUR (viens simts sešpadsmit euro, 07 centi).
Lēmums nav pārsūdzams.

Tiesību aktu tiesas nolēmumu saraksts

Civilprocesa likums 137.panta trešā daļa
140.panta pirmā daļa
478.-482.pants
479.panta 4.punkts
482.panta otrā daļa

Lietā C04273211 Augstākās tiesas Civillietu departamenta 2016.gada 19.augusta lēmums Nr. SJC-33/2016