Kasācijas instances tiesas norādījumu obligātums, nosūtot lietu procesuālo darbību izpildei 
Civilprocesa likuma 476.pantā lietotais vārds „spriedumā” ir tulkojams paplašināti, ietverot tajā arī kasācijas instances tiesas lēmumus. Nav pieļaujams, ka zemākas instances tiesa, kas šo lietu izskata no jauna, nepilda Augstākās tiesas lēmumu, kurā skaidri norādītas zemākas instances tiesas kompetences robežas attiecīgajā procesuālajā jautājumā, turklāt pieņemot citu lēmumu, kurš ir tieši pretējs Augstākās tiesas lēmumam.
Tāpat paplašināti iztulkojama arī likuma „Par tiesu varu” 16.panta otrā daļa, tulkojot jēdzienu „spriedums” kā „nolēmums”, proti, ielasot tajā arī attiecīgus tiesas lēmumus.

Latvijas Republikas Augstākās tiesas
Civillietu departamenta
2016.gada 1.novembra
RĪCĪBAS SĒDES LĒMUMS
Lieta Nr.C20429612
SKC–1844/2016

Latvijas Republikas Augstākās tiesas Civillietu departamenta tiesnešu kolēģija šādā sastāvā:
tiesnesis A.Strupišs
tiesnese A.Čerņavska 
tiesnesis V.Maksimovs
izskatīja rīcības sēdē [pers. A], [pers. B] un [pers. C] kasācijas sūdzību par Kurzemes apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2014.gada 20.oktobra spriedumu civillietā [pers. A], [pers. B] un [pers. C] prasībā pret Valsts darba inspekciju par ierobežojumu atlīdzināšanu un morālā kaitējuma atlīdzību un [pers. A] prasībā par godu un cieņu aizskarošu ziņu atsaukšanu.
Tiesnešu kolēģija
konstatēja
[1] Ar Kurzemes apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas kā apelācijas instances tiesas 2014.gada 20.oktobra spriedumu noraidīta [pers. A], [pers. B] un [pers. C] (pirms uzvārda maiņas – X.) prasība pret Valsts darba inspekciju par ierobežojumu atlīdzināšanu un morālā kaitējuma atlīdzību.
Tiesa noraidījusi arī [pers. A] prasību pret Valsts darba inspekciju par godu un cieņu aizskarošu ziņu atsaukšanu.
[2] Par šo spriedumu 2014.gada 21.novembrī Kurzemes apgabaltiesā saņemta prasītāju kasācijas sūdzība.
Kasācijas sūdzība pieņemta, un lieta nosūtīta Augstākās tiesas Civillietu departamentam.
[3] Ar Augstākās tiesas Civillietu departamenta tiesnešu kolēģijas 2016.gada 3.februāra rīcības sēdes lēmumu civillieta saskaņā ar Civilprocesa likuma 459.panta piekto daļu nosūtīta Kurzemes apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijai likumā noteikto darbību izpildei sakarā ar to, ka kasācijas sūdzībai nav pievienots dokuments, kas apliecina drošības naudas samaksu.
Rīcības sēdes lēmumā norādīts, ka nav konstatējams, ka prasītāji būtu atbrīvoti no valsts nodevas samaksas saskaņā ar likumu, kā arī lietā nav tiesnešu lēmumu par prasītāju atbrīvošanu no valsts nodevas samaksas. Lēmumā sniegts arī Civilprocesa likuma 43.panta pirmās daļas 1.punkta iztulkojums, norādot, ka konkrētās prasības kontekstā minētā tiesību norma nav iztulkojama paplašināti.
[4] Ar Kurzemes apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas tiesneša 2016.gada 10.februāra lēmumu prasītāji atbrīvoti no drošības naudas 284,57 EUR samaksas.
Lēmumā norādīts, ka kasācijas sūdzības iesniedzēji nav samaksājuši drošības naudu, jo pirmās instances tiesa prasītājus no tiesas izdevumu samaksas valsts ienākumos atbrīvojusi saskaņā ar Civilprocesa likuma 43.panta pirmās daļas 1.punktu.
Ar minēto lēmumu kasācijas sūdzība pieņemta un atkārtoti nosūtīta izskatīšanai Augstākās tiesas Civillietu departamentam.

[5] Iepazinusies ar iesniegto kasācijas sūdzību, tiesnešu kolēģija atzīst, ka kasācijas sūdzība atkārtoti atdodama apelācijas instances tiesai likumā noteikto darbību izpildei.
[6] Tiesnešu kolēģija konstatē, ka Kurzemes apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas tiesnesis, pieņemot 2016.gada 10.februāra lēmumu, ir pārkāpis kompetenci, proti, pieņēmis lēmumu, kas ir tieši pretējs Augstākās tiesas Civillietu departamenta tiesnešu kolēģijas 2016.gada 3.februāra rīcības sēdes lēmuma rezolutīvajā daļā noteiktajam, pārkāpjot likuma „Par tiesu varu” 16.panta otro daļu un Civilprocesa likuma 453.panta sestās daļas 1.punktu.
Turklāt tiesnesis, neņemot vērā Augstākās tiesas Civillietu departamenta tiesnešu kolēģijas 2016.gada 3.februāra rīcības sēdes lēmumā sniegto Civilprocesa likuma 43.panta pirmās daļas 1.punkta interpretāciju, pārkāpis Civilprocesa likuma 476.pantu.
[6.1] Saskaņā ar likuma „Par tiesu varu” 43.panta otro daļu Augstākā tiesa ir kasācijas instances tiesa, respektīvi, tās kompetencē ietilpst gan konkrētās lietas ietvaros saistošu nolēmumu pieņemšana, gan konkrētās lietas ietvaros saistoša tiesību normu iztulkošana, gan arī judikatūras veidošana, kura gan nav absolūti saistoša, bet ir jāņem vērā, izskatot līdzīgas lietas (sk., piem., spriedumus lietās Nr.SKC-2778/2015, Nr.SPC-11/2016).
Civilprocesa likuma 476.pantā noteikts, ka likuma tulkojums, kas izteikts kasācijas instances tiesas spriedumā, ir obligāts tiesai, kas šo lietu izskata no jauna. Minētajā Civilprocesa likuma normā lietotais vārds „spriedumā” ir tulkojams paplašināti, ietverot tajā arī kasācijas instances tiesas lēmumus. Šāds iztulkojums neizbēgami izriet no kasācijas tiesas jēdziena būtības. Pretējā gadījumā nebūtu iespējams nodrošināt tiesību normu vienveidīgu piemērošanu, kas ir viens no svarīgākajiem kasācijas instances tiesas uzdevumiem un vienlaikus arī viena no tiesiskas valsts pazīmēm.
Tāpat paplašināti iztulkojama arī likuma „Par tiesu varu” 16.panta otrā daļa, tulkojot jēdzienu „spriedums” kā „nolēmums”, proti, ielasot tajā arī attiecīgus tiesas lēmumus. Nav iedomājama sekmīga tiesu darbība, ja tiesu lēmumi nebūtu saistoši.
[6.2] Civilprocesa likuma 459.panta piektajā daļā (redakcijā, kas bija spēkā lēmuma pieņemšanas brīdī) bija noteikts, ka, ja Civilprocesa likuma 453.panta sestajā daļā minētais trūkums (nav samaksāta drošības nauda) konstatēts Augstākajā tiesā, kasācijas sūdzība tiek atdota apelācijas instances tiesai Civilprocesa likuma 453.panta sestajā daļā norādīto darbību izpildei.
Savukārt Civilprocesa likuma 453.panta sestajā daļā (redakcijā, kas bija spēkā lēmuma pieņemšanas brīdī) noteikts, ka gadījumā, ja nav veikta drošības naudas samaksa, tiesnesim jāpieņem lēmums par atteikšanos pieņemt kasācijas sūdzību.
Līdz ar to Augstākās tiesas Civillietu departamenta tiesnešu kolēģijas 2016.gada 3.februāra rīcības sēdes lēmumā, kurā bija dota skaidra atsauce uz Civilprocesa likuma 459.panta piekto daļu, faktisko apstākļu – drošības naudas nesamaksāšanas kontekstā izpildāmā darbība bija atteikšanās pieņemt kasācijas sūdzību. Šī procesuālā darbība konkrētajā gadījumā bija obligāti izpildāma apelācijas instances tiesā, un apelācijas instances tiesas kompetence konkrētās lietas ietvaros bija ierobežota ar Augstākās tiesas tiesnešu kolēģijas rīcības sēdes lēmuma izpildi.
Tiesai ir pienākums rīkoties tiesiski (Satversmes 1. un 83.pants, likuma „Par tiesu varu” 1.panta otrā daļa). Līdz ar to, kā pamatoti norādīts tiesību doktrīnā, tiesai ir noteiktas varas robežas (kompetence), ar kuru pārkāpšanu tiesas nolēmumi zaudē savu likumīgo spēku; turklāt kasācijas instances tiesai šādos gadījumos jāiejaucas ex officio (sk. Bukovskis V. Civīlprocesa mācību grāmata. Rīga: autora izdevums, 1933, 493.lpp.).
Tiesas ir organizētas hierarhiskā struktūrā, un tiesu darbībai ir jābūt saskaņotai, lai pēc iespējas efektīvāk varētu nodrošināt paredzamību un konsekvenci tiesu darbībā, kas ir viens no tiesiskuma elementiem. Tādēļ nav pieļaujams, ka zemākas instances tiesa nepilda Augstākās tiesas lēmumu, kurā skaidri norādītas zemākas instances tiesas kompetences robežas attiecīgajā jautājumā, turklāt pieņemot citu lēmumu, kurš ir tieši pretējs Augstākās tiesas lēmumam.
Nevar pastāvēt situācija, kurā vienas lietas ietvaros vienlaikus ir spēkā Augstākās tiesas tiesnešu kolēģijas lēmums un tam sekojošs apelācijas instances tiesneša lēmums, kura vienīgais mērķis bija izpildīt Augstākās tiesas lēmumā noteikto, bet kurš ir acīmredzamā tiešā pretrunā ar pēdējo. Tādēļ saskaņā ar likuma „Par tiesu varu” 16.panta otro daļu un ievērojot tiesu varas hierarhisko uzbūvi, kasācijas instances tiesa var ex officio konstatēt apgabaltiesas lēmuma spēkā neesamību.
Vienlaikus tiesnešu kolēģija norāda, ka tiesiskās stabilitātes interesēs tiesas lēmuma spēkā neesamība konstatējama tikai tiesas nolēmumā.
[7] Papildus iepriekš minētajam tiesnešu kolēģija norāda, ka, pretēji Kurzemes apgabaltiesas tiesneša 2016.gada 10.februāra lēmumā norādītajam, lietā nav pirmās instances tiesas tiesneša lēmumu par prasītāju atbrīvošanu no valsts nodevas samaksas. Lietā esošais pirmās instances tiesas tiesneša 2014.gada 15.maija lēmums par prasītāju apelācijas sūdzības pieņemšanu (lietas 1.sēj. 253.lapa) nav uzskatāms par lēmumu par atbrīvošanu no valsts nodevas samaksas. Lietā nav arī prasītāju lūgumu, kuri pirmās vai otrās instances tiesai dotu pamatu skatīt jautājumu par atbrīvošanu no valsts nodevas vai drošības naudas samaksas.
Līdz ar to tiesnešu kolēģija konstatē Kurzemes apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas tiesneša 2016.gada 10.februāra lēmuma spēkā neesamību, un atkārtoti nodod kasācijas sūdzība kopā ar lietu apelācijas instances tiesai Civilprocesa likuma 453.panta sestās daļas 1.punktā noteikto darbību izpildei.
Pamatojoties uz likuma „Par tiesu varu” 16.panta otro daļu, Civilprocesa likuma 459.panta piekto daļu un 464.panta sesto daļu, tiesnešu kolēģija
nolēma
Atkārtoti nosūtīt civillietu [pers. A], [pers. B] un [pers. C] prasībā pret Valsts darba inspekciju par ierobežojumu atlīdzināšanu un morālā kaitējuma atlīdzību un [pers. A] prasībā par godu un cieņu aizskarošu ziņu atsaukšanu kopā ar kasācijas sūdzību Kurzemes apgabaltiesai Civilprocesa likuma 453.panta sestās daļas 1.punktā noteikto darbību izpildei.
Lēmums nav pārsūdzams.

Tiesību aktu un tiesas nolēmumu saraksts

Satversmes 1.pants
83.pants

Likuma „Par tiesu varu” 1.panta otrā daļa
16.panta otrā daļa
43.panta otrā daļa

Civilprocesa likums 43.panta pirmās daļas 1.punkts
453.panta sestās daļas 1.punkts
459.panta piektā daļa
464.panta sestā daļa
476.pants

Augstākās tiesas Civillietu departamenta 2015.gada 22.septembra spriedums Nr.SKC-2778/2015 (C15163815)
Augstākās tiesas Civillietu departamenta 2016.gada 20.maija spriedums Nr.SPC-11/2016 (C19050715)