Maksātnespējas administratora izvēles tiesību sekas; ieskaita izpratne

Latvijas Republikas Augstākās tiesas
Civillietu departamenta
2016. gada 20. jūnija
SPRIEDMUMS
Lieta Nr. C28323610
SKC–220/2016

Latvijas Republikas Augstākās tiesas Civillietu departaments šādā sastāvā:
tiesnese referente A. Vītola
tiesnesis V. Jonikāns
tiesnesis	A. Keišs
izskatīja rakstveida procesā SIA „KRS” kasācijas sūdzību par Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2013.gada 30.septembra spriedumu maksātnespējīgās SIA „MTK Construction” prasībā pret SIA „KRS” par parāda piedziņu.
Aprakstošā daļa
[1] SIA „MTK Construction” kā galvenā būvuzņēmēja un SIA „KRS” kā apakšuzņēmēja 2008. gada 12. martā noslēdza uzņēmuma līgumu Nr. 2008-1/1.
Līguma 2.1. punktā puses vienojās, ka samaksa par izpildītajiem darbiem ir 587 000 Ls, ieskaitot PVN 18%.
Minētā līguma 2.7.1. punkts paredz, ka avansa maksājums ir 170 000 Ls un tas tiek ņemts vērā pie ikmēneša maksājumiem un ieturēts proporcionāli ikmēneša izpildīto darbu summai.
Savukārt līguma 12.4. punktā noteikts, ka līguma priekšlaicīgas izbeigšanās gadījumā līgumslēdzējpuses norēķinās par izpildītajiem un pieņemtajiem darbiem.
[2] Ar Rīgas pilsētas Zemgales priekšpilsētas tiesas 2009.gada 17.jūnija spriedumu pasludināts SIA „MTK Construction” maksātnespējas process. Par administratori iecelta Ilze Gulbe.
[3] Maksātnespējīgā SIA „MTK Construction” (turpmāk – MSIA „MTK Construction”) 2010.gada 28.jūnijā cēlusi prasību pret SIA „KRS” par parāda 34 504,16 Ls piedziņu.
Prasība pamatota ar šādiem apstākļiem.
[3.1] Saskaņā ar 2008.gada 12.martā noslēgtā uzņēmuma līguma 2.7.1. punktu SIA „MTK Construction” 2008.gada 2.aprīlī un 2008.gada 22. maijā pārskaitīja atbildētājai avansu 130 000 Ls.
Pamatojoties uz aktiem par izpildītajiem darbiem Nr. 1, Nr. 2 un Nr. 3, atbildētāja 2008. gada maijā, jūnijā un jūlijā dzēsa avansu par kopējo summu 95 495,84 Ls. Nedzēstā avansa daļa ir 34 504,16 Ls.
[3.2] Administratore SIA „KRS” 2010.gada 6.janvārī nosūtīja brīdinājumu par maksātnespējas procesa pieteikuma iesniegšanu gadījumā, ja atbildētāja neatmaksās avansu 34 504,16 Ls.
[3.3] Atbildētājas parādu apliecina 2010.gada 18.janvārī parakstītais akts par savstarpējo norēķinu salīdzināšanu.
[3.4] Administratore SIA „KRS” 2010.gada 14.jūnijā nosūtīja paziņojumu par vienpusēju atkāpšanos no 2008.gada 12.martā noslēgtā uzņēmuma līguma, pamatojoties uz Maksātnespējas likuma 97.panta pirmo daļu, un pieprasīja atmaksāt avansu 34 504,16 Ls. Parāds nav samaksāts.
Prasība pamatota ar Civillikuma 2376., 2389., 2391. pantu.
[4] MSIA „MTK Construction” 2011.gada 27.maijā iesniegusi prasības pieteikuma papildinājumus par nokavējuma procentu 2 869,99 Ls piedziņu par laiku no 2010.gada 6.janvāra, kad SIA „KRS” pieprasīts samaksāt parādu, līdz 2011.gada 27.maijam.
Prasījums par nokavējuma procentu piedziņu pamatots ar Civillikuma 1759.panta 1.punktu un 1765.panta pirmo daļu.
[5] Ar Rīgas pilsētas Kurzemes rajona tiesas 2011.gada 21.jūnija spriedumu prasība noraidīta.
[6] Izskatījusi lietu sakarā ar MSIA „MTK Construction” apelācijas sūdzību, Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesu kolēģija ar 2011.gada 26.oktobra spriedumu prasību apmierināja.
Tiesas kolēģija atzinusi, ka MSIA „MTK Construction” administratorei, izmantojot Maksātnespējas likuma 97.panta pirmajā daļā paredzētās tiesības vienpusēji atkāpties no līguma, ir radies tiesisks pamats nedzēstā avansa atprasīšanai no atbildētājas saskaņā ar Civillikuma 2389.pantu.
Tāpat tiesa atzinusi, ka SIA „KRS”, iesniedzot kreditora prasījumu, kas samazināts par 34 504,16 Ls, veikusi ieskaitu. Taču ieskaits maksātnespējas procesā nav atļauts.
[7] Izskatījis lietu sakarā ar SIA „KRS” kasācijas sūdzību, Senāts ar 2013.gada 5.aprīļa spriedumu Civillietu tiesas kolēģijas 2011.gada 26.oktobra spriedumu atcēla un nodeva lietu jaunai izskatīšanai apelācijas instances tiesā.
Senāts, iztulkojot Civillikuma 2389.pantu, atzina, ka maksātnespējas administratora atbilstoši Maksātnespējas likuma 97.panta (01.11.2007.likuma redakcijā) pirmajai daļai veiktu vienpusēju atkāpšanos no tiesiski noslēgta līguma, kas nav atzīts par spēkā neesošu vai atcelts no paša sākuma, nevar traktēt kā tiesiskā pamata atkrišanu Civillikuma 2389.panta izpratnē. Vēlāk mainījušos apstākļus kļūdaini attiecinot uz ieguvuma tiesisko pamatu un tādēļ atzīstot, ka atbildētāja ir iedzīvojusies no prasītājas mantas bez tiesiska pamata, tiesa minēto normu piemērojusi nepareizi.
Tiesa nav vērtējusi atbildētājas iebildumus, ka avanss dzēsts, ņemot vērā faktiski izpildītos darbus. Tiesa nav izvērtējusi, vai, iesniedzot kreditora prasījumu par 199 655,66 Ls, atbildētāja faktiski veikusi parāda aprēķinu atbilstoši līguma noteikumiem, nevis izdarījusi ieskaitu.
[8] Izskatot lietu no jauna, ar Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2013.gada 30.septembra spriedumu prasība apmierināta. No SIA „KRS” piedzīts pamatparāds 34 504,16 Ls un likumiskie procenti 2 869,99 Ls, MSIA „MTK Construction” atzītas tiesības saņemt likumiskos sešus procentus gadā no pamatparāda summas līdz sprieduma izpildei. No atbildētājas valsts ienākumos piedzīta valsts nodeva 1 327,48 Ls un ar lietas vešanu saistītie izdevumi 13,08 Ls.
Spriedums pamatots ar šādiem argumentiem.
[8.1] Saskaņā ar 2008.gada 12.martā noslēgtā uzņēmuma līguma Nr. 2008-1/1 2.1.punktu prasītājai par visiem izpildītajiem darbiem bija jāsamaksā 587 000Ls.
Atbilstoši pušu parakstītajiem aktiem Nr.1. Nr.2 un Nr.3 par izpildītajiem darbiem atbildētāja nodevusi darbus par kopējo summu 434 072,04 Ls. Atbildētājai par izpildītajiem un nodotajiem darbiem nav samaksāti 295 168,96 Ls.
Ievērojot minētā līguma 2.7.1. punkta noteikumus, no izpildīto un nodoto darbu kopējās summas 434 495,84 Ls prasītājas samaksātais avanss 130 000 Ls proporcionāli dzēsts 95 495,84 Ls apmērā.
Apstāklis, ka SIA „MTK Construction” līdz maksātnespējas pasludināšanas brīdim nebija izpildījusi savas saistības un samaksājusi atbildētājai par 2008.gada jūnijā - jūlijā izpildītajiem un nodotajiem darbiem, neietekmē līguma noteikumus par avansa maksājuma pakāpenisku segšanu. Avansa maksājuma 34 504,16 Ls dzēšana iespējama tikai tad, ja SIA „KRS” prasītājai būtu nodevusi visus izpildāmos darbus.
[8.2] Pienākumu atmaksāt prasītājai avansa maksājuma atlikušo daļu 34 504,16 Ls atbildētāja ir atzinusi, parakstot aktus par norēķinu savstarpējo salīdzināšanu uz 2010.gada 1.janvāri un uz 2011.gada 1.janvāri, kā arī ar 2009.gada 16.septembra kreditora prasījumu, kurā prasījuma summa samazināta par 34 504,16 Ls. SIA „KRS” maksātnespējas procesā ir veikusi ieskaitu, ko Maksātnespējas likuma 101.pants nepieļauj.
[8.3] Atbildētājas iebildums, ka MSIA „MTK Construction” administratore bez jebkādām ierunām pieņēmusi kreditora prasījumu, kurā SIA „KRS” prasījumu samazinājusi par 34 504,16 Ls, nerada atbildētājai tiesības paturēt avansu, jo administratoram nav tiesiska pamata atzīt prasījumu par lielāku summu, nekā to ir lūdzis kreditors.
[8.4] Vienpusēji atkāpjoties no noslēgtā līguma, MSIA „MTK Construction” administratore ir izmantojusi Maksātnespējas likuma 97.panta pirmajā daļā paredzētās tiesības, kā rezultātā 2008.gada 12.marta uzņēmuma līgums izbeigts. Tādējādi zūd jebkāds tiesisks pamats tam, lai pie atbildētājas atrastos prasītājas samaksātais avanss.
Likumā noteiktā kārtībā izbeidzoties pušu noslēgtajam līgumam, MSIA „MTK Construction” no līguma 2.7.1. punkta izrietošā līgumiskā prasījuma vietā saskaņā ar Civillikuma 2389.pantu ir ieguvusi no likuma izrietošu prasījumu pret atbildētāju par avansa maksājuma nedzēstās daļas atprasījumu. Ievērojot Civillikuma 2389.panta otro daļu, prasītāja ir tiesīga atprasīt no atbildētājas avansa maksājuma nedzēsto daļu 34 504,16 Ls.
[8.5] Procentu maksāšanas pienākums balstās uz tirgus ekonomikai raksturīgo pieņēmumu, atbilstoši kuram kapitāls parasti nes augļus, un tāpēc, ja tas tiesiski vai prettiesiski nokļūst citas personas turējumā, tad par tā turēšanu (lietošanu) ir jāmaksā procenti (Civillikuma 1753.pants), kuru maksāšanas pienākums pamatojas vai nu uz tiesisku darījumu, vai uz likumu (Civillikuma 1756.pants). Līdz ar to, ievērojot Civillikuma 1765., 1754.pantu un 1759.panta 1.punktu, ir pamats apmierināt prasību arī par likumisko procentu 2 869,99 Ls piedziņu par laika posmu no 2010.gada 6.janvāra līdz 2011.gada 27.maijam, jo prasība par likumisko procentu piedziņu līdz lietas izskatīšanai nav celta.
[9] Kasācijas sūdzību par spriedumu iesniegusi SIA „KRS”, lūdzot spriedumu atcelt un nodot lietu jaunai izskatīšanai apelācijas instances tiesā.
Kasācijas sūdzība pamatota ar šādiem argumentiem.
[9.1] Civillietu tiesas kolēģija nepareizi piemēroja Civillikuma 2389.pantu par atprasījumu jebkāda pamata trūkuma dēļ. Tāpat tā nav ņēmusi vērā Civilprocesa likuma 476.panta pirmo daļu.
Tiesas secinājums, ka, likumā noteiktajā kārtībā izbeidzot 2008.gada 12.marta uzņēmuma līgumu, MSIA „MTK Construction” ieguvusi prasījumu par avansa nedzēstās daļas atprasījumu saskaņā ar Civillikuma 2389.pantu, ir pretrunā ar kasācijas instances tiesas spriedumā šajā lietā izteikto minētās normas tulkojumu un tā piemērošanu konkrētajā situācijā. Turklāt Senāta Civillietu departamenta 2013.gada 5.aprīļa spriedums ievietots Augstākās tiesas mājaslapā un uzskatāms par judikatūru.
[9.2] Civillietu tiesas kolēģija nav piemērojusi Civillikuma 1846.pantu, kā arī minēto tiesību normu interpretējusi kopsakarā ar avansa jēdzienu. Tāpat nav piemērots Civillikuma 1504., 1508. un 1509.pants par darījumu iztulkošanu un nepareizi interpretēts 2008.gada 12.marta uzņēmuma līguma 2.7.1. un 12.4. punkts.
Civillikuma 2212.pants, 2223.panta otrā daļa un 2008.gada 12.marta uzņēmuma līguma 2.7.1. punkts pieļauj atbildētājai saņemt avansa maksājumu. Tātad saņemtais avanss pamatoti atradās atbildētājas mantā.
Avanss 130 000 Ls tika samaksāts uz nākamo maksājumu rēķina, tas ir, atbildētājas izpildījums samaksāts uz priekšu, kļūstot par tās īpašumu. Pastāvot apstākļiem, kad avansa saņēmēja, pildot saistības, ietur avansu, netiek dzēsts avansa devēja prasījums par avansa atmaksu, bet gan noteikts norēķinu stāvoklis saskaņā ar līguma noteikumiem.
Līdz ar to tiesa kļūdaini secinājusi, ka 2008.gada 12.marta uzņēmuma līguma 2.7.1. punktā puses vienojušās par līgumisko ieskaitu. Puses vienojās par avansa maksājuma ņemšanu vērā un tā ieturēšanu proporcionāli ikmēneša izpildīto darbu summai. Kamēr izpildīto un pieņemto darbu summa pārsniedz saņemto avansu, tikmēr prasītājai nevar rasties prasījums par samaksātā avansa atmaksu, bet samaksātais avanss jāņem vērā pie parāda aprēķina atbilstoši līguma noteikumiem.
Iesniedzot kreditora pieteikumu, atbildētāja veikusi parāda aprēķinu, nevis ieskaita veidā dzēsa savu prasījumu pret MSIA „MTK Construction” par izpildīto darbu samaksu. Turklāt tiesa nepareizi secinājusi, ka administratore ir atzinusi kreditora prasījumu par mazāku summu, nekā SIA „KRS” bija tiesības savā prasījumā norādīt. Atbildētāja ar 2009.gada 16.oktobra kreditora pieteikumu administratorei iesniedza parāda aprēķinu saskaņā ar 2008.gada 12.marta uzņēmuma līguma noteikumiem un administratore to pieņēma bez iebildumiem.
[9.3] Pastāvot apstākļiem, kad SIA „KRS” pareizi veica parāda aprēķinu atbilstoši līguma noteikumiem, nav izšķirošas nozīmes atbildētājas grāmatvedībā vēlāk kļūdaini iegrāmatotajām parāda saistībām pret MSIA „MTK Construction”, kas tika uzrādītas aktos par savstarpējo norēķinu salīdzināšanu. Šāda grāmatvedības kļūda varēja rasties, jo no pasūtītājiem saņemtie avansi tiek iegrāmatoti uzņēmuma bilances pasīvos pie kreditoriem. Turklāt pašas atbildētājas izsniegts savstarpējo norēķinu salīdzināšanas akts nevar tikt uzskatīts par parādsaistību rašanās pamatu un atzīšanas dokumentu.
[9.4] Civillietu tiesas kolēģija nav pareizi piemērojusi Civillikuma 1759. pantu.
Tā kā nav pierādīta pamatparāda esamība, nav pamata piemērot Civillikuma 1759.panta 1. punktu. Atziņa, ka likumiskos procentus var piedzīt tikai no pamatparāda atzīšanas dienas, nostiprināta Senāta 2003.gada 17.decembra spriedumā lietā Nr. SKC-610.
[10] MSIA „MTK Construction” par kasācijas sūdzību iesniegusi rakstveida paskaidrojumus, norādīdama apsvērumus, kuru dēļ kasācijas sūdzību uzskata par nepamatotu un noraidāmu.
[11] Ar Civillietu departamenta tiesnešu kolēģijas 2016.gada 22.aprīļa lēmumu prasītāja lietā MSIA „MTK Construction” aizstāta ar tās tiesību pārņēmēju SIA „S.T.E.S.”
Motīvu daļa
[12] Pārbaudījis sprieduma likumību attiecībā uz personu, kura to pārsūdzējusi, un attiecībā uz argumentiem, kuri minēti kasācijas sūdzībā, kā to noteic Civilprocesa likuma 473.panta pirmā daļa, Civillietu departaments atzīst, ka spriedums atceļams.
[13] Civilprocesa likuma 476.panta pirmajā daļā noteikts, ka likuma tulkojums, kas izteikts kasācijas instances tiesas spriedumā, ir obligāts tiesai, kas šo lietu izskata no jauna.
„(..) panta pirmajā daļā ietverts princips, kas nodrošina tiesisko stabilitāti, izskatot civiltiesiskos strīdus. Ja reiz kasācijas instances tiesa ir devusi lietā piemērojamās tiesību normas interpretāciju, tad tiesai, kas pēc sprieduma pilnīgas vai daļējas atcelšanas šo lietu izskata no jauna, tā ir obligāta, neatkarīgi no tā, vai tiesa tam piekrīt” (Civilprocesa likuma komentāri. II daļa (29.-60.1 nodaļa). Sagatavojis autoru kolektīvs. Prof. K. Torgāna zin. red. Rīga: Tiesu namu aģentūra, 2012, 859.lpp).
Senāta 2013.gada 5.aprīļa spriedumā šajā lietā jau sniegta Civillikuma 2389.panta interpretācija un atzīts, ka maksātnespējas administratora atbilstoši Maksātnespējas likuma 97.panta (01.11.2007.likuma redakcijā) pirmajai daļai veiktu vienpusēju atkāpšanos no tiesiski noslēgta līguma, kas nav atzīts par spēkā neesošu vai atcelts no paša sākuma, nevar traktēt kā tiesiskā pamata atkrišanu Civillikuma 2389.panta izpratnē.
Neraugoties uz minēto, apelācijas instances tiesa prasību apmierinājusi, pamatojoties uz Civillikuma 2389.pantu, argumentējot vien ar to, ka 2008.gada 12.marta uzņēmuma līgums ir izbeigts un līdz ar to ir radies prasījums par avansa neatmaksātās daļas atprasījumu.
Atziņa, ka administratora darbība, kas atbilst Maksātnespējas likuma 97.panta pirmajai daļai, pati par sevi nenodibina Civillikuma 2389.pantā paredzēto izpildījuma atprasījuma pamatu, izteikta Civillietu departamenta 2015.gada 6.novembra spriedumā tiesisko un faktisko apstākļu ziņā līdzīgā lietā Nr. SKC-107.
Savukārt Civillietu departamenta 2015.gada 29.jūnija spriedumā lietā Nr. SKC-89 un 2015.gada 30.oktobra spriedumā lietā Nr. SKC-132 pausts viedoklis, ka līguma, kas nav atzīts par spēkā neesošu, izbeigšana nav uzskatāma par tiesiskā pamata atkrišanu Civillikuma 2389.panta izpratnē.
Arī Senāta 2005.gada 20.aprīļa spriedumā lietā Nr. SKC-246 atzīts, ka Civillikuma 2389.pants piemērojams tad, ja izpildījums izdarīts uz spēkā neesoša darījuma pamata.
Maksātnespējas likuma 97.panta (01.11.2007.likuma redakcijā) pirmā daļa noteic, ja parādnieka noslēgtais līgums maksātnespējas procesa lietas ierosināšanas dienā nav izpildīts vai ir izpildīts daļēji, administrators ir tiesīgs pieprasīt izpildi no otra līgumslēdzēja vai arī vienpusēji atkāpties no līguma. Administratoram ir tiesības izpildīt līgumu, ja tas nesamazina parādnieka aktīvus. Savukārt panta otrajā daļā norādīts, ja administrators vienpusēji atkāpjas no līguma izpildes, otram līgumslēdzējam ir tiesības pieteikt savu kreditora prasījumu.
„Šīs normas mērķis ir nodrošināt iespēju nepieciešamības gadījumā izpildīt līgumu ārpus maksātnespējas procesa pamatprincipa – kreditoru vienlīdzības principa, ja tas palielina aktīvus, vai atteikties no līguma izpildes, ja izpilde samazina parādnieka aktīvus, kaitējot kreditoru kopuma interesēm. (..) Maksātnespējas likuma 97.pantā nav noteikts, ka atkāpšanās sekas ir līguma atzīšana par spēkā neesošu no noslēgšanas brīža, t.i., līgumslēdzējpušu tāda tiesiska stāvokļa atjaunošana, kāds bija pirms līguma noslēgšanas – restitūcija. No kā, savukārt, var secināt, ka Maksātnespējas likuma 97.pants nepiešķir administratoram tiesības prasīt atpakaļ to, kas saskaņā ar tiesiski noslēgto līgumu ir izpildīts, bet gan atbrīvo administratoru un kreditoru no turpmāka līguma izpildījuma” (sk. Maksātnespējas administrācijas skaidrojumi un atziņas. 2008-2014. Rīga: Tiesu namu aģentūra, 2015, 139. lpp).
[14] Tiesa nav ņēmusi vērā Civillikuma noteikumus, kas reglamentē ieskaitu, un nav noskaidrojusi, vai uz konkrēto situāciju vispār ir attiecināmas tiesību normas par ieskaitu.
Ar ieskaitu Civillikuma 1846.panta izpratnē saprot prasījuma dzēšanu ar pretprasījumu. Tas ir patstāvīgs saistību izbeigšanās veids. Ieskaita veikšanai prasījumiem jābūt abpusīgiem, tas ir pretēji vērstiem un šim priekšnosacījumiem ir jāpastāv jau ieskaita gribas izteikuma brīdī (sk. Latvijas Republikas Civillikuma komentāri: Ceturtā daļa. Saistību tiesības. Autoru kolektīvs prof. K. Torgāna vispārīgā zin. red. Rīga: Mans Īpašums, 1998, 331.lpp).
Ieskaita veikšanai ir vajadzīgs parādnieka skaidri izteikts priekšlikums segt viņa parādu ar konkrēti norādītu pretprasījumu un Civillikuma 1852.pantā tas norādīts šādi: „Parādnieka pretprasījums nedzēš viņa parādu pats no sevis, bet tikai tad, kad viņš to tieši licis priekšā šim nolūkam”.
Ieskaits var notikt gan pusēm vienojoties (līgumiski), gan Civillikuma 1847.pantā norādītajos gadījumos ar vienpusēju gribas izpaudumu.
Tiesību doktrīnā norādīts, ka gadījumos, kad atļauts vienpusējs ieskaits (Civillikuma 1847.p.), ar paziņojumu („priekšā likšanu”) pietiek, lai ieskaitu atzītu par notikušu, savukārt citos gadījumos nepieciešams, lai pretējā puse ieskaitu atzītu (sk. K. Torgāns. Saistību tiesības. I daļa. Mācību grāmata.-Rīga: Tiesu namu aģentūra, 2006, 270.lpp).
Tiesa nav nodibinājusi pušu vienošanos par savstarpējo prasījumu dzēšanu ar ieskaitu Civillikuma izpratnē, atbildētāja savus iebildumus pret prasību nav saistījusi ar notikušu vienpusēju ieskaitu. Gluži pretēji, atbildētāja visā tiesvedības laikā noliegusi savstarpējo prasījumu dzēšanu ar ieskaitu, uzskatīdama, ka MSIA „MTK Construction” nav pamata pieprasīt atbildētājai 34 504,16 Ls, jo šādu summu atbildētāja ir tiesīga paturēt atbilstoši uzņēmuma līguma 12.4. punkta noteikumiem, kas noteic norēķinu kārtību līguma priekšlaicīgas izbeigšanās gadījumā.
Uz SIA „KRS” attiecas likums „Par grāmatvedību”, kura 2.panta otrajā teikumā noteikts, ka grāmatvedībā uzskatāmi atspoguļojami visi uzņēmuma saimnieciskie darījumi, kā arī katrs fakts vai notikums, kas rada pārmaiņas uzņēmuma mantas stāvoklī. Savukārt saskaņā ar minētā likuma 7.panta pirmo daļu grāmatvedības reģistros nedrīkst izdarīt ierakstus, kas nav pamatoti ar attaisnojuma dokumentiem, apliecinot uzņēmuma saimnieciskā darījuma esamību, un kuros nav ietverti vismaz šajā normā norādītie rekvizīti un informācija par saimniecisko darījumu (..).
No minētā nepārprotami izriet, lai konstatētu, ka SIA „KRS” ir veikusi parāda 34 504,16 Ls dzēšanu ar ieskaitu, atbilstoši likuma „Par grāmatvedību” prasībām jābūt attiecīgam dokumentam, kas to apliecina, taču lietas materiālos tāds nav atrodams.
Civillikuma 1854.pants noteic, ka ar pienācīgā kārtā priekšā liktu un atzītu ieskaitu prasījums tiek dzēsts, pilnīgi vai pa daļai, tāpat kā ar samaksu, ar visiem blakus prasījumiem (1842.p.), un proti, no tā laika, no kura tam stāvējis pretim pretprasījums kā ieskaitāms.
Civillietu tiesas kolēģija atzinusi, ka atbildētāja veikusi ieskaitu ar 2009.gada 16.septembra kreditora prasījumu, no prasījumu kopējās summas atņemot 34 504,16 Ls.
Pirmkārt, prasījums par 34 504,16 Ls samaksu pirmo reizi izvirzīts tikai 2010.gada 6.janvārī, kas ir vairākus mēnešus pēc, tiesas ieskatā, jau notikušā ieskaita.
Otrkārt, ja prasījums par 34 504,16 Ls dzēsts ieskaita veidā ar 2009.gada 16.septembra kreditora prasījumu, kā to uzskatījusi tiesa, nav loģiski, ka savstarpējo norēķinu salīdzināšanas aktos, kas sastādīti 2010.gada un 2011.gada janvārī, joprojām šāds SIA „KRS” debitora parāds atspoguļots.
[15] No lietas materiāliem redzams, ka pusēm ir atšķirīga izpratne par 2008.gada 12.martā noslēgtā uzņēmuma līguma 12.4. punkta interpretāciju gadījumā, kad atbildētāja norāda uz tās tiesībām ieturēt avansa maksājumu proporcionāli izpildītajiem un pieņemtajiem darbiem, bet prasītāja no līguma turpmākas izpildes maksātnespējas procesa dēļ atbrīvota. Šādā aspektā apelācijas instances tiesa līguma 12.4. punktu nav iztulkojusi, līdzēju patieso nodomu nav noskaidrojusi. Gadījumā, ja saskaņā ar Civillikuma 1504.-1505.pantu līdzēju patieso nodomu nevar noskaidrot un no darījuma izriet dažādu iztulkojumu iespējas, tiesai jāpiemēro Civillikuma 1507.-1509.pants.
[16] Apkopojot iepriekš norādīto, secināms, ka spriedumu nevar atzīt par likumīgu un pamatotu, tāpēc tas atceļams, nododot lietu jaunai izskatīšanai, nevērtējot kasācijas sūdzībā norādītos pārējos argumentus.
[17] Atceļot spriedumu, drošības nauda 284,57 EUR (200 Ls) atmaksājama [pers. A.], kurš to samaksājis atbildētājas vietā.
Rezolutīvā daļa
Pamatojoties uz Civilprocesa likuma 474.panta 2.punktu, Civillietu departaments
nosprieda
Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2013.gada 30.septembra spriedumu atcelt un lietu nodot jaunai izskatīšanai apelācijas instances tiesā.
Atmaksāt [pers. A.] drošības naudu 284,57 EUR (200 Ls). 
Spriedums nav pārsūdzams.

Tiesību normu un tiesas nolēmumu saraksts

Civillikuma 1504.-1505.pants
1507.-1509.pants
1842.pants
1846.pants
1847.pants
1852.pants
1854.pants
2389.pants

Civilprocesa likuma 473.panta pirmā daļa
474.panta 2.punkts
476.panta pirmā daļa

Maksātnespējas likuma (01.11.2007.likuma redakcijā) 97.panta pirmā daļa

Likuma „Par grāmatvedību” 2.pants
7.panta pirmā daļa

Civillietu departamenta 2015.gada 6.novembra spriedums lietā Nr. SKC-107
Civillietu departamenta 2015.gada 30.oktobra spriedumā lietā Nr. SKC-132
Civillietu departamenta 2015.gada 29.jūnija spriedumā lietā Nr. SKC-89
Senāta 2013.gada 5.aprūļa spriedums Nr. SKC-121/2013
Senāta 2005.gada 20.aprīļa spriedums lietā Nr. SKC-246